![Перфузійний тиск Перфузійний тиск](https://doctor.co.ua/wp-content/uploads/2020/06/perfuz-yniy-tisk-1.jpg)
Сумарне накопичення вільної вуглекислоти в перфузате з урахуванням коефіцієнта розчинності при даній температурі (КРсоз) ділиться на загальний обсяг перфузата (Vn). Приватне від ділення у вигляді сигналу подається на буфер, який, за рівнянням Гендерсона – Хассельбаха формує рН перфузата. Різниця між гідростатичним (підсилювач) і онкоосмотическим (підсилювачі) тиском через підсилювач формує сигнал фільтраційного тиску, який потім множиться на рН перфузата і через інтегратор накопичує проміжний набряк органу (dt). Інтерстиціальний набряк через блок нелінійності збільшує деякий вихідний опір резистивних артеріол органу (підсилювач). Перфузійний тиск (Рп), розділене на судинний опір R (на цю величину впливає також температура перфузата), через блок нелінійності формує сигнал об’ємної швидкості перфузії Q, який, будучи помножена на артеріовенозну різницю по кисню, утворює сигнал істинного споживання кисню перфузируемым органом (г02). Цей сигнал подається на підсилювач. Таким чином, модель повністю замикається. Продемонструємо обробку отриманої інформації на прикладі гипотермической перфузії нирки собаки при t=lO°.
Представлені отримані розрахункові показники цього експерименту.
Результати отриманих розрахунків дають можливість будувати ряд кількісно обґрунтованих припущень. Так, наприклад, зіставивши належне і справжнє споживання кисню, ми знаходимо, що нирка за 12 год перфузії недоутилизирова-ла 51,2 мл кисню, що саме по собі є показником зниженої життєздатності.