![](https://doctor.co.ua/wp-content/uploads/2020/06/neyrosif-l-s-foto-prichini-simptomi-l-kuvannya-1.jpg)
Нейросифіліс – фото, причини, симптоми і лікування
Нейросифілісом називається хвороба, при якому збудники сифілісу проникають в нервову систему. Прояв захворювання залежить від його стадії і ступеня ураження тканин. Може розвиватися на будь-якій стадії розвитку основної хвороби, але найбільш властивий для вторинного і третинного.
Діагностується, базуючись на симптоматиці і тестах на наявність в організмі збудника. Лікування проводиться препаратами з синтетичних антибіотиків (пеніцилінів).
При відсутності терапії хвороба може тривати роками, після чого приводити до смерті. Іноді патологія не піддається лікуванню. Сьогодні рідше зустрічається ніж раніше, завдяки своєчасному виявленню і терапії сифілісу.
Причини і способи зараження
Основна причина розвитку нейросифіліса — зараження блідою трепонемою. В залежності від стадії у інфікованої людини на момент передачі, відрізняється його заразності. Виділяють три основні стадії хвороби: первинну, вторинну і третинну. Нейросифіліс може розвиватися на всіх трьох.
Сифіліс первинний і вторинний, при присутності відповідних висипань, у всіх випадках заразний. По часу це відповідає раннього періоду захворювання до 5 років. Найбільший ризик проявлятися в перші два.
Третинна форма не заразна, що пов’язано з перебуванням трепонеми глибоко в тканинах. Ризик передачі інфекції зростає при розпаді гуми або изъявлениях.
Навіть при контакті з інфікованим існує ймовірність потрапляння блідої трепонеми в організм здорової людини і зараження його сифілісом. Збудники перебувають не лише в нервовій системі, але й у біологічних рідинах людини.
Основні шляхи зараження
- Статевий. Вважається найбільш вірогідним. Зараження відбувається в 50% випадків. Збудник проникає через невеликі пошкодження на слизових і шкірі. Неважливо, який вид коїтусу практикують, ризик передачі інфекції є завжди — при вагінальному, оральному і навіть традиційному (вагінальному) сексі. Використання презерватива значущість його знижує, але не усуває повністю.
- Через кров. Передача інфекції здійснюється при переливанні крові або застосуванні загального шприца.
- Побутовий. Цей метод передачі зустрічається рідко, але можливий. Відбувається тільки при побутовому контакті, через посуд, рушник, застосування загальних засобів індивідуальної гігієни.
- Трансплацентарний (від вагітної плоду). Ризик передачі сифілісу таким чином украй високий.
- Професійний. У цю категорію входить медичний персонал, який постійно контактує з будь-якими біологічними рідинами людини.
Контактувати з хворою людиною завжди ризиковано. Особливо якщо нейросифіліс існує паралельно з первинною або вторинною інфекцією. Третинна форма рідко призводить до зараження інших.
Різновиди і прояв
![](https://doctor.co.ua/wp-content/uploads/2020/06/neyrosif-l-s-foto-prichini-simptomi-l-kuvannya-3.jpg)
Захворювання поділяється на періодів:
- Ранній нейросифіліс. Перші роки (до 5) після інфікування. Уражаються судини і слизові. З часом патологічний процес поширюється і на нервові тканини.
- Пізній. Розвивається через 5 років. Інфекція потрапляє в клітини нервової системи.
Виділяють окрему форму — вроджений. Зараження відбувається методом передачі від хворої матері, хвороба розвивається в перший рік життя.
Симптоми ранньої стадії
У ранній період зустрічаються такі форми патології:
- Латентний перебіг (асимптомный). Визначається випадками, що не супроводжуються жодними проявами. При дослідженні ліквору спостерігається невелике підвищення лімфоцитів, високий білок, серологічні тести дають позитивний результат. Розвивається хвороба повільно, протягом 12-18 місяців ускладнюється, в результаті чого уражається ЦНС.
- Сифілітичний менінгіт. В основному розвивається у молодих і супроводжуються наступною симптоматикою: нудота, блювання (без поліпшення стану), мігрень, позитивні менінгеальні реакції. Спостерігаються ознаки підвищення внутрішньочерепного тиску, іноді гідроцефалії. Можуть уражатися черепно-мозкові нерви, що супроводжується порушенням потенції.
- Менінго-васкулярна форма. Супроводжується розладами кровопостачання головного мозку. Симптоми такі: притуплення рефлексів, порушення пам’яті, рідко — інсульт. Провісниками останнього є мігрені, безсоння, епілептичні напади, мовні порушення, м’язова слабкість в руках і ногах. Іноді хвороба може дістатися і до спинного мозку, що веде до розвитку рідкісної патології — спинальному інсульту.
Ознаки нейросифіліса цього періоду доповнюються позитивними відповідями при соматичних дослідженнях.
Симптоми пізньої стадії
Зустрічаються наступні форми пізньої різновиди хвороби:
- Менінго-васкулярна. Ознаки та перебіг такі ж, як і в ранньому періоді.
- Прогресивний параліч. Прогресує через 5 років після потрапляння в організм інфекції, уражаються клітини головного мозку, що веде до їх руйнування. Спостерігається погіршення уваги, пам’яті, підвищення дратівливості. Після цього до симптомів додаються психічні порушення: слабоумство, депресія, підгинання пальців рук, тремор мови. У період деменції прогресивно розвивається параліч, прогнози несприятливі, дуже часто закінчується смертю.
- Спинна сухотка. Стан, при якому трепонема вражає корінці поперекового відділу спинного мозку. Змінюється чутливість, хода, спостерігається надмірне розгинання колін. Ноги болять, змінюється форма зіниць, виникають неприємні відчуття в області живота, в паху і гортані, що мають нападоподібний характер. В суглобах розвиваються трофічні процеси, на ногах з’являються виразки.
- Атрофія очного нерва. Очі ушкоджуються по черзі, спочатку один, потім другий, порушується зір, проявляється туманність перед очима. Якщо адекватна терапія відсутня, може виникнути сліпота.
- Гуммозний нейросифіліс. Супроводжується ознаками розвитку паралічу ніг і збоями в роботі органів малого тазу.
Постановка діагнозу
Діагноз ставиться на підставі трьох критеріїв: симптомів, змін у лікворі та позитивних результатів досліджень. Поставити діагноз і призначити адекватне лікування можна тільки після повноцінного неврологічного огляду. Обстеження зору та очного дна дає необхідну додаткову інформацію.
Для підтвердження проводяться такі лабораторні аналізи RPR-тест, РІФ, РІБТ, визначення збудника в виділяється висипаннями. При відсутності ознак здавлення мозку, призначається люмбальна пункція, при якій виявляється підвищення білка.
Позитивний результат спостерігається при проведенні РИФ з ліквором. При проведенні МРТ мозку можна виявити потовщення мозкових оболонок, інфаркт або гідроцефалію. Методи дозволяють провести диференційну діагностику з схожими патологіями та визначити розташування гуми.
Порівняльний діагноз проводиться з хворобою Лайма, саркоїдоз, васкулітом і пухлиною мозку або його поразкою іншого генезу.
Лікування нейросифіліса
Терапія проводиться стаціонарно, із застосуванням пеніциліну курсом 10-14 днів. Антибіотик вводиться внутрішньовенно, так як при внутрішньом’язовому введенні потрібний рівень в цереброспінальній рідині не забезпечується.
При неможливості проведення лікування таким чином, вводять паралельно пробеніцид, який затримує антибіотики в організмі. Альтернативним препаратом, при наявності алергічних реакцій, є Цефтріаксон.
У перші добу відбувається нетривалий погіршення симптоматики, що супроводжуються гарячкою, головним болем, підвищенням або пониженням кров’яного тиску та ЧСС. При цьому показано доповнення терапії ліками, які знижують запалення, і кортикостероїдами. Результативність визначається за зменшення симптоматики та стабілізації параметрів ліквору.
Висновок
Контроль зникнення захворювання призводять протягом 2 років, за цей час ліквор досліджується 4 рази — кожні 6 місяців. Відновлення ознак або погіршення їх показання для повторення лікування.
Профілактикою є періодичне обстеження хворих сифілісом, і оцінка показників цереброспінальної рідини.