![Обструкція лімфатичних судин нирки Обструкція лімфатичних судин нирки](https://doctor.co.ua/wp-content/uploads/2020/06/obstrukc-ya-l-mfatichnih-sudin-nirki-1.jpg)
Якщо потрібно провести гемодіаліз, можна, не порушуючи кровообіг, поєднати камеру з системою гемодіалізу. При відсутності необхідності канюлировать відня зменшується час підготовки нирки до перфузії. Обструкція лімфатичних судин нирки і подальший її набряк з деяким порушенням функції трансплантата усуваються відтоком крові безпосередньо в камеру. Відтік лімфи з нирки здійснюється через судини воріт і капсули нирки, а ці судини неминуче пошкоджуються при видаленні нирки. Венозний відтік безпосередньо в камеру знижує небажані зміни внепочечного тиску. Зміни об’єму нирки відбуваються синхронно із змінами тиску в променевій артерії. Якби ниркова вена була канюлирована, то збільшення об’єму нирки під час серцевої систоли призводило б до підвищення екстра-ренального тиску в камері і, отже, до деякої компресії самої нирки. При підключенні нирки вона вільно пульсує в камері, і венозний відтік має струменевий характер. Описана методика дозволила Lavender з співавт. (1966, 1968) підтримувати життєздатність нирки протягом 25 днів. Хворому вводили гепарин протягом усього періоду перфузії і імунодепресанти: преднізолон по 150 мг і азотиоприн по 200 мг щодня. Протягом 13 днів в камеру вводився фібринолізин від 100 000 до 200 000 одиниць щодня. Gilsdorf з співавт. (1965) також використовував цю методику з тією лише різницею, що в системі венозного відтоку був встановлений насос.
Для зниження енергетичних потреб нирки біологічну перфузію поєднують з помірною гіпотермією. Тоді всередині камери встановлюється невеликий теплообмінник, по якому протікає охолоджена до потрібної температури вода.